Dél-amerikai napló (2)
Másnap reggel buszos városnézésre indultunk.
Bár angol nyelvű idegenvezetést kértünk, egy olyan kisbuszba kerültünk, ahol a lány hét-nyolc spanyol mondat után csupán egy mondatot mondott angolul. A Casa Rosadádáról például csak annyit, hogy ez a rózsaszín ház. Ezért átkértük magunkat egy másik buszba, ahol tényleg angolul folyt az idegenvezetés. A program utolsó pontjaként a La Boca negyed felé vettük az irányt. Az útikönyvek szerint a múlt század 20-as évei óta nem sokat változott Buenos Aires ezen negyede, ahol énekelni kezdték a tangót. (Először volt a dal – az első tangóknak csak címük van, nyomdafestéket nem tűrő
szövegüket a helyszínen rögtönözték –, a tánc csak később született meg, eleinte a várakozó férfiak táncolták egymással, később a bordélyházak lányai a kliensekkel.)
A La Boca a nagyváros szegénynegyede volt. Az itteni kikötő dokkjain találtak munkát az olasz halászok, a baszk, horvát és galíciai bevándorlók. Pénzük alig volt, falécekből és hullámbádogból építettek maguknak házat. A kikötőmunkásoknak gyakran természetben fizettek. Néha a hajólakk maradékát kapták meg bér gyanánt – ezzel magyarázzák, hogy a házakat többszínűre festették. A színes emeletes házacskák időközben turistalátványossággá léptek elő, bár többségüket ugyanúgy kikötői munkások lakják, mint sok-sok évtizeddel ezelőtt. A Caminito utca őrizte meg leginkább régi arculatát, ahol állandó festményvásár várja a turistákat.
Talán mondani sem kell, hogy a festmények központi témája a tangó, illetve
maga a negyed. Az egyik közeli utcácskában tangótáncosokat is látni, és a zenészek sem hiányoznak. E városrészhez tartozik a La Bombonera, a legnépszerűbb argentin futballklub, a Boca Juniors csaknem 60 ezer férőhelyes stadionja is (nevét bonbonos dobozra hasonlító formájáról kapta).
A bejáratról egyébként nem is gondoltuk volna, hogy egy stadioné, hisz egy szűk utcában található, és kis kétszintes házak veszik körül.
Másnap délután búcsút vettünk Buenos Airestől. Újabb repülőút várt ránk. Előtte és utána pedig hosszú sorakozás a reptéren. Dél-Amerikában ugyanis ahhoz, hogy az országba be, majd onnan kiléphessünk, nyomtatványokat kell kitölteni, majd beállni a kígyózó sorba, hogy átadhassuk az iratokat az ablaknál ülő hivatalnoknak. A reptéri illeték miatt is sorakozni kell (egy másik ablaknál), mert ott az illetéket nem számolják bele a jegy árába, a reptéren kell kifizetni.
(Folytatjuk)
Hozzászólások
Kapcsolódó cikkek
Dél-amerikai napló (6)
Következő úti célunk Itaipú, a világ legnagyobb vízierőműve volt.
2008.12.18.
Dél-amerikai napló (5)
Továbbutaztunk, hogy megtekinthessük az 1686-ban alapított Trinidad romjait.
2008.9.22.
Dél-amerikai napló (3)
Következő úti célunk Montevideo volt. Uruguay fővárosa és egyetlen nagyvárosa a Rio de la Plata partján fekszik, szemközt az argentin fővárossal.
2008.7.20.
Dél-amerikai napló (1)
Homályosan emlékszem még arra a földrajzórára, amelyen először szóba került Montevideo.
2008.5.17.
A rovat további cikkei
Astorga (2)
Az egyik legérdekesebb buszos út vezetett Madridból északra, úticélunk, a Kasztília és León tartománybéli Astorga felé.
2024.9.3.
Menjünk önkénteskedni! (1)
Közhelyes megállapítás, de sokszor tapasztalom, hogy a kívánságaink általában valami egészen más módon teljesülnek, mint ahogy azt eredetileg elképzeljük.
2024.8.23.
Milyen nyaraló-típus vagy?
Ez az egyszerű teszt segít megtudni, milyen nyaraló-típus vagy...
2023.7.13.
Az utazás pozitív hatásai: az agyra
Előfordult már, hogy egy külföldi utazásról hazatérve úgy érezted, mintha újjászülettél volna? Ez az agyad növekedésének köszönhető!
2023.7.6.
Las Vegas látnivalói
Van más a kaszinókon kívül? Las Vegas világszerte közismert fényűző kaszinóiról, klubjairól és vad bulijairól...
2023.4.19.
Téli autózás – tippek hölgyeknek
A téli autózás, autóvezetés nagy odafigyelést igényel. Másként viselkedik gépkocsink...
2023.2.22.